Americkí priatelia Izraela majú tendenciu obdivovať politiku židovského štátu ako hrdinskú a obviňovať cudzie vlády, najmä svoju vlastnú, keď Jeruzalem robí chyby voči Palestínčanom, najmä pokiaľ ide o dohody z Osla z roku 1993, jednostranné stiahnutie sa z Gazy z roku 2005, katastrofu zo 7. októbra a osemmesačné zlyhanie izraelskej armády v snahách poraziť Hamas.
Dovoľujem si nesúhlasiť. Bez toho, aby Izraelčania obhajovali kroky Washingtonu, majú svoj plný podiel na chybách. Najmä ich vládne a bezpečnostné zložky majú tendenciu byť príliš závislé od technológií, sú náchylné na krátkodobé riešenia a príliš zmierlivé.
K poslednému bodu: hoci má Izrael obrovskú ekonomickú a vojenskú prevahu nad svojím palestínskym nepriateľom, izraelskí lídri sa konflikt až na pár výnimiek snažili skôr zmieriť, než nepriateľa poraziť. Židovský štát takticky používa násilie, ale strategicky sa snaží ukončiť konflikt prostredníctvom zvláštnej kombinácie obohacovania a upokojovania Palestínčanov. Tento prístup zodpovedá za jeho súčasnú ťažkú situáciu.
![]() Britské V pre cigarety Victory symbolizovalo všadeprítomnosť víťazstva ako prvoradý cieľ Druhej svetovej vojny pre spojencov. |
Hoci nie som Izraelčan, 55-ročný svedok srdcervúcich chýb jediného skutočného spojenca Ameriky na Blízkom východe ma podnietil k tomu, aby som vytvoril alternatívnu paradigmu, ktorá nahrádza postmoderný cieľ zmierenia tradičným cieľom porážky.
Ako historik chápem, že konflikty sa zvyčajne končia, keď sa jedna strana vzdá: spomeňte si na občiansku vojnu v USA, Druhú svetovú vojnu a vojnu vo Vietname. Aplikovanie tohto univerzálneho pohľadu na palestínsko-izraelský konflikt otvára vzrušujúcu možnosť vyriešiť najzložitejšie a najemotívnejšie strety minulého storočia: Palestínčania prehrajú, boje sa končia.
Na čo prichádza nevyhnutná odpoveď: "Vzhľadom na mnohé vnútorné a vonkajšie obmedzenia Izraela, ako by mohol vnútiť obyvateľom Západného brehu a Gazanom pocit porážky?"
Moja odpoveď, ako je podrobne vysvetlená v práve vydanej knihe, Izraelské víťazsvo: Ako sionisti získajú uznanie a Palestínčania budú oslobodení (vyd. Wicked Son), sa zameriava na palestínske ťažisko, čo znamená (ako ho definoval teoretik vojny Carl von Clausewitz) "základný zdroj ideologickej a morálnej sily, ktorý, ak sa zlomí, znemožňuje pokračovať vo vojne".
V tomto prípade toto ťažisko nespočíva vo vedení, milíciách, ekonomike, krajine alebo náboženských posvätnostiach, ale v nádeji: nádeji zničiť Izrael a nahradiť ho Palestínou. V súlade s tým musí byť cieľom Izraela túto nádej uhasiť a nahradiť ju beznádejou.
![]() PA aj Hamas výslovne vyzývajú na zničenie Izraela a jeho nahradenie Palestínou. |
Na dosiahnutie tohto cieľa sú potrebné dva prvky, jeden deštruktívny a jeden konštruktívny.
Deštruktívny: Izraelčania a Palestínčania spoločne nadávajú na vládnuce palestínske inštitúcie, Hamas a Palestínsku samosprávu (PA), ale pred 7. októbrom ich ani jeden nenapadol. Izrael preferoval diablov, ktorých poznal, palestínska verejnosť nemala silu vzdorovať im.
7. október zmenil kalkuláciu. Izraelský premiér Benjamin Netanjahu a mnohí ďalší politickí, vojenskí a intelektuálni vodcovia krajiny vytrvalo vyzývali na zničenie Hamasu; a to by mal byť presný cieľ IDF, neobmedzovaný rukojemníkmi zadržiavanými Hamasom. Palestinská samospráva, ktorá potvrdila svoj morálny úpadok schválením 7. októbra, sa môže zrútiť tým, že Jeruzalem ich jednoducho odstaví od peňazí.
Konštruktívny: Izrael, zbavený nečestného Hamasu a Palestinskej samosprávy, sa potom môže prebudovať spoluprácou s rastúcou skupinou Palestínčanov pripravených vyrovnať sa s faktom existencie Izraela a snažiť sa z nej profitovať. To znamená, po prvé, budovanie administratívy v Gaze a na Západnom brehu pracovaním priamo s umiernenými Palestínčanmi, čo Jeruzalem takmer nikdy neskúšal. Spoločne si títo odvekí nepriatelia dokážu vybudovať slušné zriadenie, porovnateľné s tým, čo nájdeme v Egypte alebo Jordánsku.
Po druhé, znamená to podporovať hlasy umiernených a zosilňovať v arabčine posolstvo Palestínčanov, ktorí volajú po ukončení storočia márnej antisionistickej negativity. Oceňujúc izraelské voľby, právny štát, slobodu prejavu a náboženstva, práva menšín, usporiadané politické štruktúry a ďalšie výhody, chcú skoncovať s zbytočným odmietaním v prospech budovania niečoho pozitívneho.
Zažiť trpkú porážku, ironicky, prospeje Palestínčanom ešte viac ako Izraelčanom, čo im umožní konečne vymaniť sa z dlhej miazmy nihilizmu. Konečne môžu rozvíjať zriadenie, hospodárstvo, spoločnosť a kultúru hodnú zručných, dôstojných a ambicióznych ľudí. Predstavte si ich ako miniatúrnu verziu Nemcov a Japoncov z roku 1945.
To sa však stane len vtedy, ak Jeruzalem poruší svoju tradíciu zmierenia a namiesto toho sa bude snažiť o víťazstvo. Američania by mali naliehať na tento posun, ale Izraelčania musia nakoniec urobiť osudný krok, ktorý prelomí viac ako storočnú sionistickú históriu.
Mr. Pipes (DanielPipes.org, @DanielPipes) je prezidentom Middle East Forum a autorom knihy Israel Victory. © 2024 by Daniel Pipes. All rights reserved.
Súvisiace témy: Arab-Israel conflict & diplomacy, Israel Victory Project
Ssúvisiace články: